ÖGA FÖR ÖGA, TAND FÖR TAND, HAND FÖR HAND, FOT FÖR FOT
Jag sålde ett dyrt larmsystem till ett hus i Southwest Hills.
Frun ringer jämt, hon förstår sig inte på det.
Senast öppnade hon dörren i bara morgonrock.
Så jag tänker att hon är en ensam hemmafru. Det är därför.
Se bara till att maken inte kommer när du startar hennes larm.
Jag ska släppa en bomb.
Känner jag dig?
Ja, du känner mig. Du känner mig väldigt väl.
-Vad vill du? -Vet du inte det?
Jag har ingenting att säga.
Inte till mig kanske, men du måste göra det till nån.
-Vad önskas, gumman? -Ingenting. Hon ska gå.
Låt inte mig hindra henne.
Jag försökte lägga det bakom mig, men jag kan inte.
Jag vet inte vad du pratar om.
Kanske det här friskar upp ditt minne.
Nu kommer du inte att glömma.
Du är galen.
-Jag försvinner när du erkänner. -Du behöver hjälp.
Livet är skalan som man mäter djupet på människans själ.
-Fint. Vem har sagt det? -Jag. Känner du inte igen min röst?
-Har du sett min räfflade hylsa? -Nej, det har jag inte.
Vad sägs om kinamat efter det här? Jag är vrålhungrig.
Har du fått brev från din mamma?
Ja, det kom för några dagar sen.
-Är det inte er första kontakt på... -Sju år.
-Bra eller dåliga nyheter? -Vet inte.
Hon vill att jag kommer till Medford på middag.
-Tänker du åka? -Jag vet inte.
-Vet vi vad hon vill? -Det är årsdagen för pappas död.
Det verkar som att hon vill återuppta kontakten.
Följer du med?
Självklart.
-Men jag är inte i vägen då? -Det kan vara bra.
-När åker vi? -Hon vill att jag kommer i morgon.
Så jag borde meddela att du kommer och att du är vegetarian.
Tro mig, hon är i Portland. Jag träffade henne precis.
Hur fan ska jag veta det?
Hon är galen, hon har skurit sönder armen.
Det här lär bli ett problem.
Jag ringer upp.
-Vill du inte ha mig längre? -Det är inte sant.
Försvinn från min mark!
Om du kommer tillbaka hamnar du i finkan. Försvinn!
-Och vad ska du säga till polisen? -Vill du bråka med mig?
-Tror du att du kommer undan med det? -Jag tänker inte försvinna.
Jo då.
Jag tänker aldrig försvinna. Aldrig!
Galna kärring.
Offret är Ron Hurd, försäljningschef på McCabe Security.
Säkerhetsvakter för de rika.
Kollegan Dodge kom för att kolla till honom.
Dörren var öppen. Dodge hittade kroppen och ringde oss.
-En säkerhetsexpert som mördas? -Larmet var inte på.
-Såret är för stort för en kula. -Och för runt för en kniv.
Den har inte avlossats, men han var beredd.
Inte tillräckligt.
En medaljlåda. Ex-soldater får sina medaljer inramade.
-Hur vet du det? -Pappa var i det militära.
Big Red One, första infanteriet. Brons- och silverstjärna.
-Varför ville nån mörda honom? -Ingen aning. Ron var en bra karl.
Vi jobbade här sen 2011 och innan dess i Irak.
-Var du soldat? -Ron var det, jag jobbade på Artemus.
-Militärföretaget. -Hurd hade ett bra larm.
-Kameror? -Det är för dyrt.
-Har ni rört kroppen? -Nej, jag ringde er genast.
Det är jobbet, de vill veta hur det går.
En säkerhetskille som mördas i sitt eget hem.
Han var beväpnad, men larmet var avslaget.
Han släppte in mördaren.
Och såret sen. Det finns inget mordvapen.
-Medaljerna? -Han förtjänade inte dem.
-Enligt vem? -Mördaren är kanske militär.
-Polisen är kvar. -Ron ringde i går.
Frankie är här.
Varför det? Har hon mördat honom?
Det tvivlar jag på. Men var försiktig.
-Vad sägs om kaffe? -Ja.
-Har du pratat med din mamma? -Ja. Vi ska dit i kväll.
Hur känns det? Hur lät hon? Blev det känslosamt?
-Sju år är lång tid. Jag är stolt. -Jag har inte pratat med henne.
-Har du inte ringt henne? -Jag mejlade.
Det kändes enklare.
-Och? -Det är okej.
Vi ska vara där halv sex. De äter tidigt.
-"De"? -Min syster kommer.
-DeEtta? -Ja.
DeEtta som offrade sina bästa år på våra föräldrar-
-medan Rosalee härjade vilt.
Jag är glad att du följer med. Jag hade inte klarat det själv.
Vi bör väl ta med oss nåt för att bryta isen.
Vin blir bra till mamma. Och whisky till martyren.
Det här ska bli kul.
Tre uppdrag i Irak, hedervärt avsked. En medalj och två purpurhjärtan.
-Ron var en hjälte. -Inte för alla.
Hans sista kortköp var på VFW, veteranklubben.
35 dollar i baren kl. 23.03.
Och strax därefter ringde han tre gånger till en Jim McCabe.
Som i McCabe Security?
Två korta samtal, förmodligen till röstbrevlådan.
Det sista kl. 00.09 varade längre.
Vi åker och pratar med honom och stannar till på VFW.
Hej, älskling. Vi har en överraskning. En gammal vän till dig.
Ni har inte träffats sen Irak. Prata ni så ordnar jag nåt att äta.
-Vad fan gör du? -Vilken trevlig fru du har.
-Hon vet säkert inte om oss. -Ut ur mitt hus.
Vi har mycket att prata om.
Jag har visst skurit mig.
Så blir det när man förtrycker saker.
-Vill ni ha iste eller läsk? -Vilket som.
Ut härifrån, annars ringer jag polisen.
Jag vill att du ringer polisen. Gör det.
Du slipper inte mig förrän du gör det.
Hur är sexlivet med din fru?
Brukar du tänka på mig?
-Vart tog din vän vägen? -Hon var tvungen att gå.
-Nån är i rätt stämning. -Så här tidigt?
Två soldater till danslektionen? Ta av er och bjud upp en partner.
Nej, vi är bara...
-Finns en anställd här? -Candy är där bak.
Men ni får gärna göra oss sällskap.
-Kan jag hjälpa er? -Vi har några frågor...
-...om en kund som var här i går. -Ron Hurd.
-Vad har Ronnie nu gjort? -Han mördades i går kväll.
-Han använde sitt kort här kl. 23.03. -Det kan inte vara sant.
-När åkte han härifrån? -Efter att han betalat.
-Vad hände? -Hade han sällskap?
Han kom och gick ensam.
-Pratade han med nån? -Stamkunderna.
Han åt i baren, bjöd på en runda.
-Vet du till vilka? -Hände nåt ovanligt?
En ung kvinna satte sig med honom, men han verkade inte glad över det.
-Sen gick han. -Vad heter hon?
-Jag har aldrig sett henne. Men... -Men vad då?
Jag hittade nåt märkligt vid bordet sen. En blodig servett.
Vad gjorde du av den?
-Minns du hur hon såg ut? -I trettioårsåldern, mörkt hår.
-Militär? -Kanske. Hon verkade tuff.
-Hur länge stannade hon? -Inte länge. Kanske fem minuter.
-Har ni övervakningskameror? -Det behövs inte med alla soldater.
Är det den?
-Hur kan man blöda så? -Det ser ut som ett mönster.
Ska vi gå in i dag?
-Det kanske inte går så bra. -Det kan även gå riktigt illa.
Vi har kört ända hit...
...så ge det ett försök.
Du har rätt. Nu går vi.
Vänta nu. Jag beundrar kämpaglöden, men det här är ingen stormning.
Hej, mamma.
-Det här Monroe. -Så snällt av dig.
-Hej, Rosalee. -Hej, DeEtta. Det här är Monroe.
Trevligt att träffas.
Ni är precis i tid. Middagen är snart klar.
Kom in, känn er som hemma.
-Vad håller du på med, Frankie? -Två polismän vill träffa er.
Skicka in dem.
-Kriminalare Burkhardt och Griffin. -Det handlar om Ron.
-Ja. -Jag står till er tjänst.
Jag har funderat på vem som kan ligga bakom.
Det är inte mycket, men här har ni all info.
Rons personalakt, hans kunder.
-Han ringde dig i går kväll. -Det stämmer.
-Vad handlade samtalet om? -Om ett jobb i South Portland.
-Sent för ett jobbsamtal. -Dygnet runt-service.
Innan han ringde satt han i baren på VFW.
Han träffade en kvinna, nämnde han henne?
Nej, vi pratade bara jobb.
Hade han nån flickvän? Nån aning om vem hon var?
Ron var mycket förtjust i kvinnor, tyvärr var det sällan besvarat.
-Hade han några fiender? -Det här är en tuff bransch.
-Inte alla gillar oss. -Det där är Troy.
-Är det där Ron? -Ja. Vi umgicks i Irak.
De flesta här är ex-militärer.
-Och vem är det där? -Bobby Hammond.
-Jobbar han också här? -Inte längre. Han bor i Phoenix nu.
Titta här.
Säger det här nåt?
-Nej. Var kommer den ifrån? -Den låg på Rons bord på VFW.
-Jag vet inte. -Får jag ta en kopia av fotot?
Varsågod.
Tack.
Hurd var militär.
McCabe, Dodge och Hammond jobbade alla tre på Artemus Security.
De var där samtidigt, de är ex-militärer. Men bara Ron är död.
Jag har nåt om Robert Hammond här. Han är död.
-Sen hur länge? -En vecka.
-Naturlig död? -Nej. En inkräktare.
WIEN
Lugna ner dig.
Jag kan inte. Jag klarar inte det här längre.
-Vi måste erkänna. -Det är hennes ord mot vårt.
Jag berättade till Betsy.
-Varför i helvete då? -För att jag inte kan leva så här.
Med lögnerna. Polisen lär hitta henne och då kommer allt ut.
Jim, det var fel av oss. Det här är den enda utvägen.
Kanske det. Kan vi tänka på saken?
Jag har tänkt på det i fyra år.
WIEN
Adalind är tillbaka på hotellet.
-Hur är det med henne? -Nåt konstigt hände.
Jag följde henne till ett kafé. Hon verkade ha ont.
-Av graviditeten? -Förmodligen.
Men det var det som hände sen.
Hon sträckte sig efter kaffet. Hon rörde det inte, men det rörde på sig.
Hon försökte igen och då rörde sig koppen mot henne.
-Och sen? -Jag vet inte exakt.
Det blev strömavbrott, men det berodde nog inte på henne.
Det gjorde det. Var förberedd, de kommer att slå till.
Det dröjer inte länge. Hon börjar återfå sina krafter.
Jag måste sluta.
Du ville prata med oss?
Jag har pratat med Phoenix-polisen.
Det här är deras information om mordet på Hammond.
-Dödsorsak? -Han knivhöggs med en giftig spets.
-Vilken typ av gift? -Oklart.
Vi väntar på labbresultatet på Hurd, men såret ser likadant ut.
Två av fyra har mördats inom en vecka.
-De andra två jobbar åt McCabe. -Det där är McCabe.
-Kan en av dem mörda de andra? -De kan vara oense.
-En militär och tre legosoldater. -De var vänner.
Fråga befälhavaren vad han vet om dem.
Ska bli.
-Det är jättegott, mrs Calvert. -Säg Gloria.
-Tack för att du lagade vegetariskt. -Det är så lite.
Vad har du kryddat brytbönorna med? De är utsökta.
Salt.
-Rosalee sa att du lagar klockor. -Det gör jag.
Jag kommer från en släkt med urmakare.
Ända från Schwarzwald, där min farfars farfar var mästerdesigner.
Kan man leva på det?
Han har kunder över hela världen och han är jätteduktig.
Tänk att en blutbad kan ha ett sånt tålamod.
Ska du verkligen ta upp det?
DeEtta, vad sysslar du med?
Jag var tidigare handelsresande för tandprodukter.
Det måste ha varit intressant.
Nu tillverkar jag tandproteser hemma.
Jag kände att jag behövde komma hem när pappa dog.
-Låt henne hållas. -Jag återvände hem, men inte du.
-Det är väl sant? -Ja, det är sant.
Du återvände hem och jag festade bara.
-Berätta mer om tandproteser. -Det är inte det som stör mig.
Men du kom inte på pappas begravning.
Till och med en missbrukare kan visa respekt.
Vi har inte träffats på sju år. Vem vet när vi får chansen igen?
Var det en fest som du inte ville missa?
-Eller hade du en ny pojkvän... -Jag satt i fängelse.
Jag beblandade mig med fel människor och jag förlorade allt.
Jag togs för snatteri.
Jag hörde om begravningen först när jag kom ut-
-och då ville ni inte prata med mig.
Du kunde ha bett om ursäkt.
DeEtta, jag beklagar varje dag att jag inte fick ta farväl av pappa.
Ni anar inte hur ledsen jag är. Ni har ingen aning.
Jag går.
-Jag visste det. -Det är lugnt.
-Nej, det är det inte. -Jo då.
Nu är det sagt. Trodde du att allt bara skulle bli bra direkt?
Nej, men jag hade förväntat mig lite tacksamhet.
Eftersom jag tog hand om allt när Freddy dog.
Du, din mamma och din syster...
...har en kärleksfull och smärtsam historia. Så är det att ha familj.
Det finns inga enkla lösningar.
Vad snattade du?
-En klocka. -Är det sant? Vad för slags klocka?
Det är hela historien.
Har du verkligen gjort det här?
Jag ville överlämna mig.
-Varför gjorde du inte det? -Jag var feg.
De andra sa att jag inte skulle göra det.
De hade rätt.
Ingen ska nånsin läsa det här. Din bekännelse...
Bränn den!
Jag mår bra. Jag är redo.
Om du krossar min systers hjärta dödar jag dig.
Jag har kontaktat Hurds befälhavare, överste Desai.
-När då? -Nu.
Han är i Washington, på sjukhus. Döende i cancer.
Tack för att du tar dig tid, överste. Det här är min partner, Burkhardt.
Tyvärr kunde jag inte komma till er. Tråkigt att höra om Ron.
Förhoppningsvis vet du nåt om hans samröre med några legosoldater.
-Fick du fotot? -Ja.
-McCabe, Dodge och Hammond. -Så du kände dem.
De jobbade på Artemus. Vi var stationerade vid Balad.
Röjde minor, bevarade freden.
Men vi fick ofta ställa allt till rätta efter dem.
Trakasserier, stölder, utpressningar. De var oregerliga.
-Kunde du inte anhålla dem? -Det finns en överenskommelse.
-Vad för nån? -Till deras fördel.
Som ett resultat kunde de inte ställas inför rätta.
Fram tills vintern 2010 när Artemus äntligen sparkades ut ur Irak.
Du sa att de var oantastliga. Anklagades de nånsin för nåt?
En specialist i min enhet sa att Ron och hans vänner hade våldtagit henne.
Jag anmälde det till min chef som sa att jag skulle ignorera det.
Du var Rons befäl.
Han förflyttades så jag kunde bara lägga in ett klagomål.
-Vad hette den här specialisten? -Frankie Gonzales.
-Vet du var hon finns? -I South Carolina.
Kommer du ihåg datumet när hon våldtogs?
Det kommer jag aldrig att glömma. Den 11 november 2010.
Det är ett datum.
Jag måste erkänna att jag tycker att de får vad de förtjänar.
Sjuksköterskorna säger att det är dags för mina cellgifter. Lycka till.
Tack, överste.
Frankie Gonzales sades upp 2012 och begick sen fullt med överträdelser.
-Rehab, indraget körkort. -Förargelseväckande beteende...
-...i Phoenix. -Där Hammond mördades.
-Hon kanske är här. -Ett till dubbelmord.
Han som hittade offret och hans fru. Troy och Betsy Dodge.
Samma typ av sår.
-Tror du att Frankie står bakom det? -Då är jag nyfiken på hur hon gör.
Vänta lite, jag hämtar Nick.
Wu är i telefon, han vet vilket gift det är. Samma som i Phoenix.
-Berätta. -De dog av en kraftig dos...
...av nervgifter och enzymhämmare från Buthidae-familjen.
-I klartext. -Det påminner om skorpiongift.
Men mördaren är knappast en jätteskorpion.
-Mer vet jag inte. -Tack.
-Verkar det bekant? -Datumet för Frankies våldtäkt.
-Vad är det som pågår? -Här behöver vi Juliette.
Med en gigantisk skorpion behöver vi all hjälp vi kan få.
Här är en från 1200-talet, från Frankrike. En trasque.
En ensam varelse som älskar jungfrusång.
Vem gör inte det? Det är inte en sån.
Då går vi längre bak i tiden, till 1100-talet. En schnabeltiermörder.
-Den där, då? -En manticore?
Den har rätt storlek.
"Första gången jag såg en manticore var under belägringen av Ormuz."
"Plinius den äldre beskrev denna wesen 77 e.Kr."
"Den härstammar från Persien."
"Vilddjuret hade en främmande kropp som bestod av två delar."
"Den var delvis löwen, men hade även en skorpionstjärt."
"Taggen vid änden kunde injicera en stor dos gift."
"Jag upptäckte att det fanns fler bland mannarna."
"Jag gömde mitt svärd för att dölja att jag var en grimm."
"De var de farligaste soldaterna eftersom de inte fruktade döden."
Det där sista låter inte bra.
-Vad har du, Nick? -En bekännelse.
Av gruppvåldtäkten på Frankie.
Troy skrev den precis innan han mördades.
-Översten hade rätt. Det är hon. -Hon är vår manticore.
Ron, Troy och Bobby. Det återstår bara en.
-Försvinn! -Den 11 november, minns du?
Kliv ut ur bilen! Kliv ut!
-Kliv ut! -Gå därifrån, Frankie.
Kämpa inte emot. Annars blir du skadad.
Och det vill vi inte. Upp med händerna och luta dig mot bilen.
Det är över.
-Jag har inte mördat nån. -Vi vet att du har gjort det.
-Hammond i Phoenix. -Och du hittade Hurd på VFW.
-Jag visste inte att de är döda. -Du följde efter honom.
Han retade upp dig så du dödade honom.
Har du inte mördat Dodge och hans fru heller?
Ville du bara hälsa på dina fyra våldtäktsmän?
I fyra år har jag försökt glömma den natten.
Jag har ältat varje minut.
De kom undan. Jag är den enda som har fått sona för det.
Jag förtjänade det inte.
Jag var en duktig soldat. Jag ville bara ha en bekännelse från dem.
Men de vägrade.
Vi vet vad du är.
Jag är en grimm. Och du är en manticore, det är så du mördade dem.
-Är det vad ni tror? -Nej, det är vad vi vet.
Då vet ni inte mycket.
Hon är ingen manticore.
Vad är hon då?
En steinadler.
-Har en manticore mördat dem? -Vem vet att du är här?
-Ingen. -Nån vet det.
Vem har du sagt det till?
Min gamla befälhavare. Men han är sjuk.
Jag bad honom om hjälp, men han sa att jag kastade bort min tid.
Men jag var tvungen att göra nåt, annars hade jag tagit livet av mig.
-Men jag har inte mördat dem. -Överste Desai?
Han var den enda som brydde sig.
-Det är jag, överste. -Frankie?
Hur går det med behandlingen?
Du vet att jag inte ligger på sjukhus. Du är hos polisen.
Säg att det inte är sant det de säger.
Jag skipar rättvisa åt dig. De skulle aldrig erkänna.
Jag borde ha gjort det tidigare. Jag svek dig.
Och mig själv. Jag har försummat min plikt.
Sköt om dig, Frankie.
Han är på VFW.
-Är du Desai? -Det stämmer.
Var är bartendern?
Hon köper cigaretter åt mig. Det är sent påtänkt att sluta nu.
Du sa att du hade nåt åt mig.
Klagomålet som jag lämnade in den 12 november 2010.
Dagen efter ni våldtog Frankie Gonzales.
Det sista exemplaret. Om det försvinner, försvinner ditt problem.
-Hur mycket? -Vad är ett rent samvete värt?
Ingenting. Den störda kärringen har tappat kontrollen.
Det är du som har tappat kontrollen. Jag mördade Ron och Robert.
Men du mördade Troy och hans fru.
Den idioten ville erkänna.
Då står det mellan dig och mig.
Som sig bör.
Det ligger i vår natur.
McCabe, gå därifrån!
Släpp den. Vänd dig om.
-Ner på knä, händerna i luften. -Det var självförsvar.
Vi såg nåt helt annat.
Ni kan inte anhålla honom för det han gjorde mot Frankie, men för det här.
-Skrev Troy det här? -Han kunde inte leva med det.
-Det här var allt jag ville ha. -Du måste nog vittna.
Det klarar jag.
Översten lämnade sjukhuset för en månad sen.
Han hade tre månader att leva. Det här var hans gottgörelse.
-Översten var en bra soldat. -Och du med.
Översättning: Cecilia Lindmark BTI Studios